Vanhempani ovat Amram ja Johabel. Heprealaisia orjia.
Veljeni, minä sinut petin, ei Mooses.
- Hän oli vain lapsi. - Mene.
En koskaan enää näe kasvojasi.
Mooses...tule luokseni.
En välitä, kuka olet tai mikä olet...
Mutta haluan kuulla sinun suustasi, että et ole petturi,
että et nostattaisi tätä kansaa kapinaan minua vastaan.
Sano niin, Mooses. Minä uskon sinua.
En ole vapauttaja, jota pelkäät.
Tarvitaan enemmän kuin ihminen johdattamaan orjat vapauteen.
Siihen tarvitaan jumala.
Mutta jos voisin vapauttaa heidät,
tekisin niin.
Miksi olet kääntynyt minua vastaan?
Siitä lähtien kun sisareni toi sinut hoviin, minä rakastin sinua,
kasvatin sinua, kohtelin sinua paremmin kuin omaa poikaa,
koska näin sinussa
ansioita ja suuruutta, joita harvoin näkee.
Kukaan poika ei voisi rakastaa sinua enemmän kuin minä.
Miksi sitten pakotat minut tuhoamaan itsesi?
Mikä paha sinua riivaa?
Paha, joka saa ihmiset kohtelemaan veljiään vetojuhtina,
joiden täytyy raataa ja kärsiä.
Riistämään heiltä rohkeuden ja toivon ja uskon vain siksi,
että he ovat toista rotua ja tunnustavat toista uskoa.
Jos Jumala on olemassa, hän ei tarkoittanut sitä näin.
Olen tehnyt, mitä minun oli pakko tehdä.
Niin tapahtukoon.
Mitä minä teen nyt,
minun on pakko tehdä.
Ei! Ei!
Ramses...
Egypti on oleva sinun.
Kuuntele, mitä sanon, Ramses.
Kun ylitän kuoleman virran, sinusta tulee Egyptin farao.
Koveta itsesi alaisiasi kohtaan.
Älä luota lähimpiisi.
Älä ole kenenkään ystävä.
Älä luota yhteenkään naiseen.
Minä suojelin avutonta,
ravitsin orpoa.
Valtiaani!
Hän, joka söi leipääni ja nimitti minua isäkseen...
kapinoi minua vastaan.
Miten määräät hänet kuolemaan?
En voi sanoa sitä.
Sen saat sinä päättää.
En halua elää, jos sinun on kuoltava!
Egyptin tulevan kuningattaren paikka
ei ole heprealaisen orjan jalkojen juuressa.
Viekää hänet pois.
Älä katso häneen.
Poistettakoon Mooseksen nimi jokaisesta kirjasta ja kivitaulusta.
Poistettakoon se kaikista pylväistä ja obeliskeista.
Poistettakoon se Egyptin jokaisesta muistomerkistä.
Mooseksen nimeä
älköön kuultako ja sanottako...
vaan pyyhittäköön se ihmisten muistista...
ikuisiksi ajoiksi.
Ei, Mooses.
Minä omistan hänet kokonaan.
Kun syleilen sinua,
näetkö sinä hänen kasvonsa?
Kyllä. Vain hänen kasvonsa.
Minä voitin sinut elämässä. Sinä et voita minua kuolemalla.
Kuolleita ei kärvennetä halujen autiomaassa.
He eivät kärsi intohimon janosta,
eivätkä horju sokeina kohti kadotetun rakkauden kangastusta.
Mutta sinä, heprealainen, joudut kärsimään tuosta kaikesta, elämällä.
- Annat hänen elää! - En tee hänestä marttyyria.
Mikään haamu ei saa tulla väliimme yöllä.
Kyllä, kultaseni. Annan hänen elää.
Kuolleena...hän kuuluisi vain sinulle.
Sieltä, minne hänet lähetän, ei ole paluuta.
Etkä saa koskaan tietää,
onko hän löytänyt unohduksen toisen naisen sylistä.
Katsokaa nyt toisianne viimeisen kerran.
Katso sinä, Abiram, ensimmäisen kerran Gosenin maaherraa.
Datan, veljeni, olet Herran suosiossa.
Mielin enemmän prinssin suosiota.
Lähemmäksi.
Hyvin kaunista.
Ei tuota purppuraista kukkaa.
Valkoisen puhtaus...
viilentää poskiesi punan.
Poistukaa. Te kaikki. Myös sinä, veljeni.
Jatkakaa soittamista... talon sisällä.
Noin on parempi.
Kukka kukan takana.
Datan, jos pelkäät Jumalaa, anna minun mennä.
Olen täällä, tyttöseni, koska en luottanut
autiomaan jumalaan ja hänen saviseen profeettaansa.
Menestyin, koska kumarsin syvään egyptiläisille.
Nyt egyptiläiset kumartavat syvään minulle.
Joosua halusi sinut.
Baka halusi sinut.
Mutta sinä kuulut minulle.
Lahja Ramsekselta Hänen Ylhäisyydelleen.
Kumarran edessäsi, Datan.
Raadan käteni vereslihalle puolestasi.
Mutta pyydän,
älä häpäise minua minun Herrani edessä.
Sinun herrasi on Gosenin maaherra.
Eikö se ole yhtä suuri häpeä?
Sinulle sillä ei ole merkitystä.
Mutta Joosuan kaltaiselle tuomitulle orjalle...
se saattaa merkitä eroa kuoleman
ja Siinain kuparikaivoksissa elämisen välillä.
Mitä tekisit saadaksesi Hänen Ylhäisyydeltään armahduksen?
Mitä tahansa, Datan.
Mitä tahansa.
Joosua on sinulle ikuisesti kiitollinen,
pikku savikukkaseni.
Hänen kohtalonsa on parempi kuin Mooseksen.
Orja, josta piti tulla kuningas.
Kapteeni. Anna juhlaviitta.
Hänen heprealainen äitinsä toi sen vankilaan ennen kuolemaansa.
Toivon, että se olisi haarniskasi.
Hän tarvitsee valtikan.
Anna minulle sauva.
Tässä sinulle kuninkaan valtikkasi
ja tässä valtakuntasi...
skorpionit, kobrat ja liskot alamaisiksesi.
Vapauta ne, jos tahdot. Jätä heprealaiset minulle.
Antakaa tälle lsraelin prinssille päivän annos leipää ja vettä.
Kestää päiväkausia päästä tämän autiomaan halki,
jos hän pääsee perille koskaan.
Jätän sinut nimettömän heprealaisen jumalasi huomaan.
Jos kuolet, kuolet hänen kädestään, et minun.
Hyvästi, sinä, joka kerran olit veljeni.
Tukahduttavaan autiomaahan vaeltaa nyt
yksinäinen mies, joka kerran kulki kuninkaiden seurassa.
Vallan huipulta syöstynä,
arvonimistä ja maallisesta rikkaudesta riisuttuna,
hylätty mies vailla maata, vailla toivoa.
Hänen sielunsa yhtä levoton kuin kuumat tuulet ja hiekka,
jotka piiskaavat häntä päällysmiehen ruoskan vimmalla.
Tuntematon jumala ajaa häntä
eteenpäin, yhä vain eteenpäin,
ennennäkemätöntä maata kohti,
synnin sulaan erämaahan,
missä hänen kulkuaan vaikeuttavat vuoret,
jotka kohoavat kuin elävältä kuolleiden muistomerkit.
Jokainen yö tuo mukanaan yksinäisyyden mustan syleilyn.
Tuulen ilkkuvassa kuiskeessa
hän kuulee pimeyden äänien kaiun,
miettien piinatussa mielessään, kuiskivatko ne menneistä voitoista,
murehtivatko ne tulevia kauhuja
vai onko erämaan hengitys sulattanut hänen järkensä hulluudeksi.
Hän ei voi sammuttaa janon polttavaa suudelmaa huulillaan,
eikä varjostaa auringon kuumaa raivoa.
Ympärillä on vain autius.
Hän ei voi siunata eikä kirota voimaa, joka häntä liikuttaa,
sillä hän ei tiedä, mistä se on peräisin.
Oppien, että voi olla yhtä kauheaa elää kuin kuolla,
hän kulkee eteenpäin halki autiomaan palavan tulikokeen,
jossa pyhät miehet ja profeetat puhdistetaan
Jumalan suurta tarkoitusta varten.
Kunnes, lopulta, inhimillisen voiman katkeamispisteessä,
kaatuneena maahan, josta hän on tullut,
metalli on valmista Luojan taottavaksi.
Ja hän sai voimia palmupuun hedelmistä
ja Midianin lähteen virvoittavasta vedestä.
- Kunpa lampaat olisivat miehiä! - Naimattomia miehiä!
- Etkö osaa muuta ajatella? - En tiedä. En ole yrittänyt!
Miksi maalaat kyntesi, kun lähitienoillakaan ei ole miehiä?
- Mitä sinä näit, Sippora? - Mitä siellä on?
- Mies. - Mitä?
- Yksikö vain? - Onko hän komea?
- Katso hänen sandaaleitaan! - Egyptiläinen!
- Mutta kaapu ei ole. - Väliäkö sillä?
- On syönyt viikunoita! - Voiko se olla vaarallista?
- Oletko varma, että hän on elävä? - Toivottavasti!
Katso. Vaikeuksia tiedossa.
Amalekilaisia.
- Menen puhumaan heille. - Puhumaan? Kerää kiviä!
- Me nostimme tämän veden! - Pois tieltä, tyttö!
Tämä on isämme, Jetron, kaivo. Sinulla ei ole siihen oikeutta!
Meidän vuohemme eivät tunne isääsi!
- Kaivossa on isän puumerkki. - Ne eivät osaa lukea!
Emme mekään!
- Hän on Midianin sheikki! - Hankkisi poikia kaivon vahdeiksi!
Veden nostajat ovat ensin vuorossa.
Muukalainen on viisas...ja vahva.
Ajakaa vuohenne kauemmaksi kunnes lampaat on juotettu.
Meidän pitäisi nostaa vettä sinulle ja pestä pölyt jaloistasi.
Riisun hänen sandaalinsa!
Ei koskaan ole eksyneellä lampaalla ollut niin monta paimenta.
- Meillä ei ole pyyhettä. - Käytän huntuani.
Anna kun kaadan vettä!
- Hukutatteko te minut? - Anna minun pidellä sitä!
Onko totta, että egyptiläiset tytöt maalaavat silmänsä?
On. Mutta monella ei ole yhtä kauniita silmiä kuin sinulla.
Ja kuka oli se rohkea, joka uhmasi amalekialaisia?
Sippora. Vanhin meistä.
Koska olette jo jakaneet vieraan keskenänne,
kerron isälle tulostasi.
- Meidän isämme on Jetro. - Hän on Midianin sheikki.
Voimaa sinulle, vieras.
Minä olen Mooses. Amramin ja Johabelin poika.
Terveyttä ja vaurautta sinulle.
Sippora on kertonut minulle hyvyydestäsi.
Murtakaamme leipä sillä välin kun hän noutaa lihaa.
Tuletko kaukaakin?
- Egyptistä. - Autiomaan poikki? Jalan?
Askeliasi ohjasi varmasti hän, jolla ei ole nimeä.
Ei nimeä? Tunnetteko te paimentolaiset Aabrahamin Jumalan?
Aabraham on monien kansojen isä.
Me olemme hänen esikoisensa, lsmaelin, lapsia.
Olemme Jumalan palvelijoita.
Minun kansani toivoo häneltä vapautusta.
Mutta he elävät yhä orjuudessa.
Huomenna menemme etsimään laidunta pyhän vuoren juurelta.
Ottaisimme sinut kernaasti mukaamme.
Olen vieras vieraassa maassa.
Minulla ei ole omaisuutta, eikä paimenen taitoja.
Ja...turvapaikan antamisesta orjalle seuraa kuolema.
Orjalle?
Ei meidän joukossamme. Olet viisas. Se riittää.
Ja täällä on seitsemän paimentamisen opettajaa.
Sippora on vanhin. Hän on paras opettajasi.
Minä haluan jäädä tänne.
- Tänään hän nukkuu. - Kuka nukkuu?
Hän, jolla ei ole nimeä.
Asuuko Jumala tällä vuorella?
Siinai on hänen temppelinsä.
Jos tämä jumala on Jumala,
hän elää jokaisella vuorella, jokaisessa laaksossa.
Hän ei ole vain lsraelin tai lsmaelin jumala,
vaan kaikkien.
Hänen sanotaan luoneen jokaisen ihmisen omaksi kuvakseen.
Ja hän asuu jokaisessa sydämessä, jokaisessa mielessä...
jokaisessa sielussa.
En tunne näitä asioita.
Mutta sen tiedän, että vuori jyrisee, kun Jumala on siellä.
Ja maa tärisee ja pilvet ovat tulesta punaiset.
Onko kukaan koskaan kohdannut häntä kasvoista kasvoihin?
Kukaan ei ole koskaan astunut Siinain kielletyille rinteille.
Miksi haluat nähdä hänet, Mooses?
Tietääkseni, onko häntä.
Ja, jos on, tietääkseni, miksei hän ole kuullut orjien huutoja.
Mooses, kuolisit, jos näkisit hänen kasvonsa.
Kuinka moni kansastani on kuollut siksi että katsoi muualle?
Voiko ihminen arvostella Jumalaa?
Ei, Mooses. Emme käsitä hänen tarkoitusperiään täydellisesti.
Ei edes lsmael tiennyt, että Jumala kuljetti hänet autiomaahan,
jotta hänestä tulisi kansakunnan isä.
Eikö riitä, että tiedät hänen pelastaneen sinut faraon vihalta?
Miten tiedät siitä?
Sinä kävelet kuin prinssi. Ja taistelet kuin sotilas.
Karavaaneissa huhutaan suuresta miehestä,
joka ajettiin Egyptistä.
Tämä ei ole prinssin valtikka...
vaan vaeltajan sauva.
Lepää sitten, vaeltaja.
Minun isälläni on paljon laumoja,
muttei yhtään poikaa niitä paimentamaan.
Voisit löytää rauhan, Mooses,
teltoissamme pyhän vuoren juurella.
Uskosi tähän Jumalaan on vahva.
Mutta minä en löydä rauhaa
ennen kuin kuulen Jumalan sanan...
Jumalalta itseltään.
Voi kunpa joka päivä olisi keritsemisjuhla!
Ja kaikki miehet kannoillasi kuin kerittävät lampaat!
- Yksikin riittäisi! - Jos se olisi Mooses!
Emme ole koskaan ennen saaneet villastamme niin korkeaa hintaa.
Mooses on myynyt kaiken villamme yhdessä erässä.
Hän on rehellinen ja kaupanteossaan oikeudenmukainen.
Rauha teille, Siinain sheikit.
Miksi olet pukeutunut noin?
Etkö tanssi sheikeille?
Ei, en aio tanssia sheikeille.
Minua ei näytetä kuin kauppatavaraa
Moosekselle, eikä kenellekään muulle miehelle.
Tänä iltana olen paimenessa.
Älkää naurako. Ehkä Mooses ei valitse sinuakaan!
Mooses ei ole enää vieras joukossamme.
- Annamme hänelle laumastamme. - Annamme hänen valita.
Annan hänen valita yhden seitsemästä tyttärestäni vaimoksi.
Viisauteni on jättänyt minut.
Voiko mies valita taivaan tähdistä?
Harkitse asiaa, kun he tanssivat. Soittakaa.
- Miellyttävä tehtävä. - On todella!
Yksi morsian, yksi shaali. Yhden vain saat valita.
Yksi morsian, yksi shaali. Häntä ikuisesti vaali.
Helmiä jokaikinen.
- Kuka, Mooses? - Kuka se on?
Tee valintasi, Mooses.
Se on puutarha, jossa on monta kukkaa.
Toivon, että voisin vaihtaa kanssasi paikkaa.
Jetron teltassa asuu arvokkuus, kunnia, vapaus...
ja kauneus.
Kaikki, mitä mies voi elämältä pyytää.
Mutta sydämeni on yhä menneisyyden vanki.
En voi valita nyt.
- Voimia teille, Siinain sheikit. - Ohjatkoon Jumala sydäntäsi.
Hän on hereillä tänä iltana.
Kenet sisaristani valitsit?
En ketään, Sippora.
Hän oli hyvin kaunis, eikö ollutkin?
Tämä egyptiläinen nainen, joka jätti arven sydämeesi.
Jonka iho oli valkoinen kuin maito.
Hänen silmänsä, vihreät kuin Libanonin setripuut.
Hänen huulensa tamariskihunajaa.
Hänen käsivartensa pehmeät kuin kyyhkyn rinta.
Ja hänen suonissaan virtasi halun viini.
Kyllä. Hän oli kaunis...
kuin jalokivi.
Jalokivi hehkuu kuin tuli, mutta se ei lämmitä.
Meidän kätemme eivät ole pehmeät, mutta ne osaavat palvella.
Vartalomme eivät ole valkoiset, mutta ne ovat voimakkaat.
Huulemme eivät ole hajustetut,
mutta ne kertovat totuuden.
Rakkaus ei ole meille taidetta.
Se on meille elämää.
Emme ole pukeutuneet kultaan ja hienoon pellavaan.
Voima ja kunnia ovat vaatteemme.
Telttamme eivät ole kuin Egyptin pylväshallit...
mutta lapsemme leikkivät onnellisina niiden edustalla.
Voimme tarjota sinulle vain vähän...
mutta tarjoamme kaiken, mitä meillä on.
Minulla ei ole edes sitä, Sippora. Minulla ei ole mitään.
Joidenkin ’ei mitään’ on enemmän kuin toisten kulta.
Sinä täytät sydämeni tyhjyyden.
En koskaan voisi täyttää sitä kokonaan, Mooses.
Mutta en ole mustasukkainen muistolle.
Jumalat sinua siunatkoot,
kun lähdet heidän luokseen kuolleiden maahan.
Vanha suunpieksijä.
Mikä tavaton tohina.
Kuolemahan on vain osa elämää.
Et sinä kuole, vanha krokotiili.
Petkutat kuolemaa niin kuin petkutat minua ’’Koirissa ja sakaaleissa’’.
Häntä on vaikeampi petkuttaa kuin sinua.
Auringon laskiessa olet farao, Ramses.
Toivon, että olet lopultakin tyytyväinen.
Olen tyytyväinen, että olen poikasi.
Olet tehnyt Egyptistä taas suuren.
Teen maastani pelätyn koko maailmassa.
Epäilemättä. Pystyt voittamaan kaiken muun,
paitsi oman röyhkeytesi.
Älä tuhlaa voimiasi, valtiaani.
Rakas valtiaani.
Miksi, kissanpoikani?
Sinä olet ainoa, jota en jättäisi.
Olet ollut iloni.
Ja sinä minun ainoa rakkauteni.
Nyt sinä petkutat.
- Oli toinenkin. - Niin oli.
Tiedän.
Minäkin rakastan häntä.
Viimeisen hengenvetoni myötä rikon omaa lakiani
ja sanon...
hänen nimensä. Mooses.
Kuninkaallinen haukka on lentänyt aurinkoon.
Kuoliko poika erämaahan, isä?
Ei. Jumala johdatti lsmaelin ja Hagarin hyvään maahan.
Sama Jumalako, joka asuu vuorella?
Ehkä niin, poikani.
Äitisi kutsuu minua.
Olen täällä!
Mooses! Lampaitten joukossa on mies!
Odota siinä...
Jatka puhaltamista. Odota tässä kunnes äitisi tulee.
Halkeamassa kallion takana.
Silmäsi ovat paitsi kauniit, myös terävät.
Turfa!
Khataf! Takaisin!
Khataf, takaisin!
Tule alas!
Paikalla, Turfa!
Kiitos Jumalalle, että löysin sinut!
Joosua?
Luulimme, että olet kuollut.
Kuparikaivoksissa elävät ovat kuolleita.
Sippora! Tuo vettä.
Miten sinä löysit minut?
Muuan kuparikauppias näki sinut Jetron teltan luona.
Täällä sinäkin löydät rauhan.
Rauhan?
Miten voit löytää rauhaa tai haluta sitä,
kun Ramses rakentaa kaupunkeja kansamme verellä?
Sinun täytyy johdattaa heidät pois Egyptistä!
Jumala lupasi Aabrahamille vapauttaa kansamme.
Olenko minä Jumalan käsi?
- Sippora, anna hänelle vettä. - Vettä! Jumala siunatkoon sinua!
Autiomaan aurinko on sytyttänyt hänen mielensä tuleen.
Hänen nimensä on Joosua.
Surmasin kerran ihmisen, jotta hän saisi elää.
Sinun piti olla kuolemaan tuomittu, mutta tiesin, että olit valittu
tarttumaan Jumalan miekkaan!
En minä ole se mies.
Olen paimen...
Tuo valo vuoren rinteessä...
Näetkö tuon oudon tulen?
- Palavan pensaan? - Ei.
Pensas on tulessa, mutta se ei pala.
Sippora, anna hänelle ruokaa teltassamme.
Haluan nähdä tämän suurenmoisen näyn.
Mooses.
Minä olen täällä.
Riisu kengät jalastasi.
Sillä paikka, jossa seisot, on pyhä.
Minä olen isiesi Jumala.
Aabrahamin,
lisakin ja Jaakobin Jumala.
Herra...
Herra, miksi et kuule
heidän lastensa valitusta Egyptin orjuudessa?
Minä olen nähnyt kansani ahdingon Egyptissä.
Olen kuullut, miten israelilaiset valittavat sortajiensa kovuutta.
Minä tiedän heidän hätänsä.
Siksi lähetän sinut, Mooses, faraon luokse.
Sinun on vietävä minun kansani pois Egyptistä.
Mikä minä olen, Herra, menemään faraon luo?
Miten osaan johtaa kansan pois vankeudesta?
Mitä minä heille sanon, että he kuuntelevat minua?
Kerron sinulle, mitä sinun pitää sanoa.
Kun olet tuonut ihmiset,
he saavat palvella minua tällä vuorella.
Asetan lakini heidän sydämiinsä.
Ja kirjoitan ne heidän mieliinsä.
Lähde siis nyt.
Ja olen kanssasi.
Mutta jos sanon lapsillesi,
että heidän isiensä Jumala on minut lähettänyt,
he kysyvät, ’’Mikä hänen nimensä on?’’
Mitä heille vastaan?
Minä olen se, joka olen.
Sinun tulee sanoa, ’’Minä-olen on lähettänyt minut’’.
Onko pyhä vuori kielletty ihmisiltä?
On. Pelkään hänen puolestaan.
Sitten hän on enemmän kuin ihminen, sillä katso...
Katso hänen kasvojaan.
Hän on nähnyt Jumalan.
Mooses... sinun hiuksesi...sandaalisi.
Seisoin pyhällä maalla.
Voitko kertoa siitä meille?
Silmäni eivät voineet katsoa häntä.
Puhuiko hän?
Hän paljasti sanansa mieleeni.
Ja sana oli Jumala.
Puhuiko hän ihmisten tavoin?
Hän ei ole lihaa, vaan henki.
Hän on ikuinen valo,
joka on jokaisessa ihmisessä.
Pyysikö hän sinulta jotakin?
Että menen Egyptiin.
Sinä olet Jumalan sanansaattaja! Hän on asettanut vapautuksen päivän.
Haen vettä ja leipää, että voimme lähteä heti.
Mutta Egypti merkitsee sinulle kuolemaa.
Jos se on hänen tahtonsa.
Seuraan sinua, minne hän sinut lähettääkin.
Sinun Jumalasi on minun Jumalani.
Johdan miehet asevarastolle, jotta saisimme miekkoja!
Hän ei vapauta kansaansa miekalla,
vaan paimenen sauvalla.